Jakob? Er du der, Jakob?
Hører du mig?
Jacob.
Jacob...
Jeg er her.
Lige her.
-Du må ikke... -Vær stille.
Kan du høre mig?
Det er nødt til at være sådan her.
Der vil komme en anden kvinde. Vent at se.
Der kommer en anden.
Du vil kende hende på den kærlighed, hun viser dig.
Lad de ord, du ytrer
være dem, som kalder mig tilbage til dig.
Lov mig det.
Log mig det.
Jakob...
Jeg vil altid være din mor.
Her er Deres anbefaling.
Vi er så taknemmelige for det, De har gjort.
Tusind tak. Jeg må desværre af sted.
Hvor skal du hen?
Du har fået et bedre. Du har ikke længere brug for mig.
Det har jeg da.
Du har brug for din mor og far.
Carlotta, jeg vil altid huske dig.
Du må ikke gå. Jeg beder dig.... bliv hos mig.
Carlotta, lad hende gå.
Held og lykke med jobsamtalen.
Jeg kender knap kvinden, jeg ser.
Hun hedder Verena.
Hun er alene.
Hun husker dem alle.
Hver afsked.
Hendes liv er gjort af afskeder. Hver af dem sværere end den seneste.
Videre til La Rocciosa...
Og drengen, som ikke ville tale.
Goddag. Jeg er Verena.
Jeg tror, man venter mig. Jeg er her angående drengen.
Undskyld, har jeg taget fejl af tiden?
Slet ikke.
Jeg håber, at pladsen stadig er ledig.
Ja, for en engelsktalende barnepige.
Det er mit modersmål. De er fra mine tidligere arbejdsgivere.
-Har De boet hos hver familie? -Ja.
Man lærer bedre at forstå barnet, når man kender familien.
Har De stadig kontakt til dem?
Når barnet kommer sig, vælger familien normalt at glemme.
De har ingen uddannelse. Men De har en evne.
Min kunnen kommer af erfaring.
-Og en vis... følsomhed. -Følsomhed.
De har ikke selv børn?
Nej.
-Deres søn... foretrækker han engelsk? -Hans mor.
Min kone ville have, at han talte det.
Hun døde på grund af sygdom. Min søn har ikke talt siden.
Syv måneder. Og 16 dage.
Alessio viser Dem til Deres værelse.
Jeg vil gerne præsentere mig for Deres søn.
De sagde ikke hans navn.
Vi har haft andre barnepiger, som har været lige så selvsikre som Dem.
Min søn hedder Jakob.
Hej, Jakob.
Jeg hedder Verena, og jeg skal bo her et stykke tid.
Jeg er ikke som de andre. Jeg er meget værre.
Vær sød at se på mig, Jakob.
-Jeg vil gerne hjælpe dig. -Det er nytteløst.
Han vil ikke engang nikke. Han hverken skriver eller tegner.
Synger eller ler.
Smil.
Græd.
Tak
Vi begynde ri morgen tidlig, Jakob. Hvad siger du til klokken ni?
Deres spørgsmål er spildt.
Jakob behøver ikke svare. Jeg tror, han forstår.
Så er det nok.
Sæt dig.
Nu må du gerne rejse dig.
Godnat, Jakob.
Han er meget lydig.
Det er en del af det.
Ulydighed er at sige noget. Derfor adlyder han.
-Han vil ikke gøre Dem ondt. -Det er min søn, signorina. Ikke mig.
Jakob ønsker ikke, at De er her. Han har ikke vist det endnu, men det kommer.
Der er så stor magt i hans tavshed. De kommer til at mærke det.
De taler hårdt til ham.
Modigere end de andre.
-Der er nogle ting, jeg må spørge om. -Hvilke ting?
I morgen... måske.
I begyndelsen vil jeg fortælle dig, hvad jeg ser.
Jeg ser
at hvis du ville tale, kunne du gøre det.
Og jeg ser, hvor svært det må være
ikke at sige noget.
Hvor meget du skal koncentrere dig hele tiden.
Og jeg må medgive dig, at du er rigtig god til det.
Jeg ved, hvordan det er at føle sig adskilt fra verden.
Jeg mistede min mor, da jeg var lidt yngre end dig.
Og min far, da jeg var lidt ældre.
Det er dejligt vejr i dag. Jag har en idé.
Jakob?
Jakob!
Goddag. Jeg leder efter Jakob.
Har De allerede mistet ham?
Hvis De ser ham, vil De så være sød at sige, at jeg vil tale med ham.
Tak.
Jakob?
-Undskyld, jeg vidste ikke... -Verena.
Barnepigen, selvfølgelig.
Kom nærmere. Lad Lilia se dig.
-Du er her for at få drengen til at tale. -Kun for at hjælpe til.
Velkommen. Velkommen til La Rocciosa, mit barn.
Tak.
Det er venligt af Dem.
-Jeg må gå. -Ja. Find drengen.
Få ham til at tale.
Undskyld. Jeg ledte efter Jakob.
-Spiller De? -Nej, det har jeg aldrig kunnet.
-Er det Deres hustru? -Ja.
Hvad hed hun?
De var sammen med Jakob i formiddags. Observerede De noget?
Jeg er nødt til at forstå, hvad han har været igennem.
Malvina.
Malvina Rivi.
-De har måske hørt om hende. -Nej.
Det er fra Carnegie Hall.
Hun spillede over hele verden for konger og dronninger.
Præsidenter.
Hun var meget smuk.
Et halvt år efter at det billede blev taget, var hun død.
Det begyndte efter vi kom hjem. Det startede med almindelig feber.
Men forvandledes til en ild. For hver dag fortærede den lidt mere af hendes kræfter.
Og skønhed.
Jeg måtte rejse for at finde hjælp.
Jakob blev hos hende.
Han og Lilia plejede hende i fællesskab.
Han ville ikke forlade sin mor.
Han har sin mors talent.
De sad her og spillede i timevis.
Vælger han ikke at tale?
Det må være udtryk for Deres utrolige følsomhed.
Det skyldes ikke en skade eller manglende evne?
Noget i ham er knust.
Det er en vægring,
en fornægtelse.
Som om han på den måde
kan han omgøre det, der er sket.
Siger De, at han vil have sin mor tilbage?
Det er virkelig en overraskelse.
Jeg har efter dig efter dig, Jakob.
Jeg er her for at arbejde. Ikke for at lege skjul
-Sagde De, at jeg ledte efter ham? -Nej, det glemte jeg.
Jeg er ikke færdig, Jakob.
Vi har andet at gøre.
-De bor smukt. -Tak.
Jeg håber, De vil falde til.
Engang, Jakob, boede jeg hos en familie i Lucca.
Der var ikke gjort rent i huset i mange år.
Kakerlakkerne var så store som din fars ur.
Og engang boede jeg hos en familie i Piacenza.
Jeg delte værelse med kokkepigen,
der snorkede som en flodhest.
Så jeg er sikker på, jeg kommer til at trives her.
Jeg har svært ved at se de som mit hjem. Min kones familie har boet her i 1200 år.
Jeg er bare en gæst. Alessios familie har boet her lige så længe.
Kvinderne arbejdede i huset, mens mændene arbejdede i stenbruddet.
Stenbruddet?
Det er der, det hele kommer fra. Familiens rigdom.
Sten var engang yderst værdsat.
-Var? -Hun lod det oversvømme ved krigens start.
Tiderne var svære, og hun havde sin karriere.
Der var ikke længere brug for sten.
Jakob svømmer i det.
-Han tager Dem med, hvis De vil. -Ja... Det vil jeg meget gerne.
Goddag.
-Den unge herre klarer sig fint. -Er De sikker?
Vandet er dybt.
Meget dybt.
Hvad er den til?
Til at mindes dem, der har arbejdet i stenbruddet.
Dem, der døde, når de brød sten.
Livet. Døden. Kærligheden.
Stenen betød alt for dem.
Lad mig. Med forlov.
Det er så længe siden.
Jeg gjorde det hver eneste aften i hendes liv.
Fra hun var helt lille.
Hun begyndte at optræde, da hun var 14.
Hun tog mig med overalt.
Ingen kendte hende, som jeg gjorde.
Hendes humør, hendes behov.
Hvor jeg dog elskede hende.
Jakob, var det dig?
Hvis det var, har du bare vist mig, at du er bange.
Jakob?
Jakob, hvad er der?
Jakob.
Nej, Jakob! Vent!
Jakob?
Nej, Jakob. Vær stille.
Nu er det nok!
-Stop! -Jeg skulle have ladet ham være.
-Han sad ved væggen, som om han... -Lyttede.
Jeg har set ham gøre det på sit værelse og ude i haven.
Selv i stenbruddet.
Jeg går ud fra, han hører sin mor, eller tror han hører.
-Det lader til at trøste ham. -Det burde jeg have vidst.
Det ændrer på situationen.
Det kan være tegn på en mere alvorlig tilstand.
-De tror ikke på den slags stemmer? -Nej, det gør jeg ikke.
Det gør jeg heller ikke. Til tider ville jeg ønske, jeg gjorde.
Har De overvejet at tage ham med væk herfra?
Ja, men det var umuligt.
Som De så i går, blev han til fare for sig selv og andre.
-Så burde han være på hospitalet. -Nej, så afgjort ikke.
-Jeg ved ikke, om jeg kan tage mig af ham. -Hvorfor ikke?
Jeg er her på falske forudsætninger. Jeg tror ikke, jeg er kvalificeret nok.
De er præcis som de andre. Jeg afventer Deres beslutning.
Jakob.
Jakob! Jakob!
Hjælp mig ned.
Du skræmte mig, Jakob.
Men du fik mig til at indse noget.
Jeg kan ikke forlade dig.
Jeg kendte en dreng, som troede, han hørte sin afdøde søster
gennem tænderne på en gammel kam.
Han sad med den i timevis. Lyttede, hviskede hemmeligheder.
Han var lige så sikker på, hvad han hørte, som du er.
Sindet er i stand til de mest utrolige ting.
Det er dit sind, som taler til dig.
Jeg siger ikke, at det, du hører, ikke er der
for alt, hvad vi oplever, er ægte på sin egen måde.
Men det er ikke, hvad det lader til at være.
Det er vigtigt at forstå.
Jeg vil høre dig tale.
Men jeg er ikke din fjende. Jeg bekymrer mig om dig.
Hvad er der?
Vil du gå?
-Hvad er det? -Familiegravstedet.
Gå bare ind og kig.
Jakob?
Hele familien ligger her.
40 generationer.
De ligger begravet her i sten.
Lucia. Ugolina.
Angelica.
Signora Malvina.
Jakob? Vær sød at komme med mig.
Jo mindre man taler, des mere hører man.
Der er ikke noget at høre.
Jeg tror, du er bange for, at hvis du taler, så forsvinder stemmen.
Kom, så lytter vi sammen.
Jeg vil fortælle dig, hvad jeg hører.
De er mærkelige.
Lydene.
Man kan forestille sig alt muligt.
Men hun er der ikke.
Du skal holde op med det. De døde taler ikke.
Det ved jeg, Jakob.
Alt for godt.
Hvor inderligt man end ønsker det
så forbliver de døde tavse.
Godnat, Jakob.
Din far fortalte, at du har din mors talent.
Hvad ville hun sige, hvis hun vidste, du måske aldrig ville bruge det igen?
Hun må have talt om fremtiden, før hun døde.
Om de fantastiske ting, som venter dig.
Prøv at mindes, hvad hun sagde.
Og forestil dig, hvad hun ville sige, hvis hun så dig nu.
Goddag.
-Signore. -Der er en historie om den kat.
Det var en skik blandt folk, der byggede huse som dette
at mure en kat inde for at beskytte mod ondskab.
-En død kat? -Nej, ikke død.
-Det er grusomt. -Ja.
Det var dumt af mig at tale om det så let. Undskyld.
Jakob venter.
Hvis du skulle spille, ville det kun betyde det, du syntes, det skulle betyde.
Spil for mig, Jakob.
Måske tog jeg fejl, da jeg talte om din mor.
Måske ville din tavshed ikke skræmme hende,
som den skræmmer mig.
Det siges, at en ægte kunstner kun tænker på sit publikums kærlighed.
Måske er din tavshed en passende hyldest.
Mere forgudelse, når hun forlader scenen.
Hvad fortæller du mig, Jakob? At jeg tager fejl eller har ret?
Jeg gør det for at hjælpe dig.
-Drengen var oprevet i dag. -Han er syg.
Han har brug for hjælp.
Han knuser sin fars hjerte.
Drengene er det eneste, der betyder noget.
Han er fremtiden.
Se dig selv. Du er så smuk.
Giv mig dine hænder.
De er stærke.
Som hendes.
Han vil ikke tale for at glæde dig.
Drengen vil tale, når tiden er inde.
Han venter.
Han har ventet længe nok.
Det er tydeligt for enhver.
Når han taler, hvad skal du så?
Til det næste sted.
Ensomme barn...
-Der er en historie om den kat. -Han venter.
Jag ville se, om Jakob var her.
Nej.
Må jeg se?
Hvis De vil.
Det er min kone.
Hun var frygtelig som model. Urolig, beklagede sig.
Hun var den værste. Men også den bedste.
Og den der?
Jeg har ikke arbejdet på den i månedsvis.
Den var af hende.
De kunne ikke gøre den færdig, så De gav op.
Det ville måske hjælpe Jakob at se Dem arbejde.
-Det kunne være tegn på håb. -Ja...
Måske.
Hallo?
Lilia?
Jeg holder det rent for hende.
Det var her, hun var til sidst.
Vi plejede hende døgnet rundt, drengen og jeg.
Han så frygtelige ting.
Han hørte
frygtelige ting.
Da hun døde, vaskede jeg hende,
og ordnede hendes hår.
Værelset gør dig utilpas.
Du har en flænge i nederdelen.
Ja, jeg ville høre, om jeg kunne låne noget tråd.
Jag har en idé.
Nej, det kan jeg ikke.
-Vent. -Nej, det kan jeg virkelig ikke.
Lad os se. Den her... Nej.
Prøv den. Se, om den passer.
Du er så smuk.
Perfekt.
Så smuk.
-Jeg rev min nederdel. -Tag den af.
Nej.
Tag den på.
Læg den der væk.
Hellige moder...
Beskyt hende. Beskyt os alle.
Signor Klaus vil tale med Dem i biblioteket.
Signore.
Kom ind.
Der er noget, jeg vil spørge Dem om.
De må gerne sige nej.
Hvad?
I eftermiddags så jeg noget, jeg ikke har bemærket tidligere.
Der er en vis lighed mellem Dem og min kone.
Jeg...
Jeg tror, De ved, hvad jeg vil spørge Dem om.
Hvis jeg har stødt Dem, beklager jeg, og så glemmer vi alt om det.
Det vil ikke påvirke Deres arbejde her.
Se dig selv. Hvor smuk du er.
Venstre ben frem.
Hånden... luk hånden.
Hovedet.
Denne vej. Lidt mere.
Sid stille.
Kom ind med dem.
Jakob.
Jeg er her.
Lige her. Jakob.
Jeg vil passe på dig.
Det lover jeg dig.
De gør ham ondt.
Lad mig passe på ham.
Lad mig passe på dem begge.
-Undskyld. -Tak for blomsterne.
Det var hendes yndlingsfarve.
Er det hende eller mig?
Du ville tale med mig.
Det er på tide, at vi vurderer, hvordan dit arbejde skrider frem-
-og tale om ændringer i Jakobs opførsel.
Han har brug for mig.
-Jeg kan hjælpe ham. -Han har stadig ikke sagt et ord.
Det er min opgave at beskytte ham, og nu har jeg gjort alt værre.
Hun vil have,
at jeg tager mig af Jakob...
...og dig.
Stemmen er virkelig.
Du er sindssyg.
Ja, du sagde det selv. Alvorlig tilstand.
Frem for at hjælpe Jakob har du gjort dig selv syg.
Du hører, hvad du vil. Hvorfor taler hun med dig og ikke med sin mand?
Du må ikke sende mig væk.
Jeg er nødt til at gøre det, der er bedst,
primært for Jakob.
Jakob! Jakob?
Han sender mig væk.
Sig, hvad jeg skal gøre.
Sig det.
Sig det! Sig det!
Jakob.
En anden kvinde vil komme.
Det er, som det skal være.
Vi må hjælpe hende.
Jakob, hør godt efter.
Din mor våger over dig.
Men hun lider. Hun er træt, og hun er fanget.
Jakob, vi må hjælpe hende. Det er vi nødt til.
Du ved, hvad du skal gøre.
Jakob. Jakob!
Jakob, stands!
Stands!
Nej, Jakob.
Tiden er inde.
Du er nødt til at give slip på hende. Nej... du skal være nu.
Forstår du det?
Han sender mig væk, hvis du ikke begynder at tale.
Tal.
Tal!
-Hvad laver du? -Jeg må af sted.
-Hun har givet mig sin sygdom. -Du har bare feber.
Bliv. Jeg vil gerne have, du bliver.
Vi har været i hendes vold længe nok. Ikke kun Jakob, men os alle.
-Jeg kan ikke. -Jakob har brug for dig.
Jeg beder dig.
Jeg er så bange.
-Lilia... hvor er hun? -Hvem?
-Lilia. -Hvad mener du?
Hvor er hun?
Hun er død.
Den dag Malvina blev begravet, lagde hun sten i lommerne og gik ud i søen.
Verena.
Verena!
Ikke her.
Ikke dette værelse.
-Døren var låst. -For din skyld.
Ikke dette værelse.
Alessio siger, det bedst for at forvirre.
-Du må ikke gå fra mig. -Lægen kommer hurtigst muligt.
Du må ikke gå fra mig. Ikke i dette værelse.
Jeg må tale med Jakob.
Jakob.
Drengen vil tale, når tiden er inde.
Hjælp mig.
Hjælp.
Hjælp mig.
Gode Gud, jeg beder dig.
Godmorgen.
Har du det bedre?
Alt ordner sig. Det lover jeg dig.
Jeg var urolig.
Hvor er Jakob?
Jeg savner min mor.
Jeg er her. Lige her.
Jakob.
Jeg prøver at forestille mig en tid før denne.
Jeg kender knap kvinden, jeg ser.
Fortiden er en drøm, vi vågner af hver morgen.
Ingen af os er helt, som vi var.
Kom, Jakob.
Sæt dig her hos mig.
Oversættelse: Mette Curdt